Se på meg når jeg snakker til deg!
Ikke gå, pyse! Unger! Hvorfor ikke bruke familiens penger her i dag?
Ingen vil ha brosjyrene våre, så vi vil gi dem til herr Søppeltønne.
Vi kan gi Mr. Fischoeder en brosjyre.
Han har visst nok med brosjyrene fra sin egen haltende virksomhet.
Haltende? Parken halter ikke. Den blomstrer!
Vi skal faktisk gi hele parken et ansiktsløft.
Et sånt man gir til sexy, suksessfulle virksomheter.
- Kjør på. - Her er tre karusellbilletter.
Vi har åpnet Scream-i-cane igjen. Mer spenning, uten å miste lemmer.
- Scream-i-cane! - Sånn skal det høres ut!
Vi tar dem.
HVORDAN BOB REDDER/ØDELEGGER BYEN
Se, jeg har lagd en serviettblomst.
- Ja, se der! Kjempefin. - Jeg vet det.
- Det er lite å gjøre i dag, Bob. - Hei, alle sammen.
Hei, Mr. Fischoeder nummer to.
- Bare kall meg Felix. - Jeg kaller deg Lillefisken.
Du er en liten fisk, Calvin er stor, noe lukter fishy...
Slutt! Jeg liker ikke nedsettende kjælenavn. La meg presentere-
- min flørtete pipeleke Fanny, min 29-årige kjæreste.
- Jeg har nettopp kjøpt sju BH-er. - Jøss!
- Bob, jeg har et forslag til deg. - Nei.
Vil du gjøre den forfalne gamle byen til en blomstrende nå-by?
- Hva snakker du om, Felix? - Jeg vil selge fornøyelsesparken...
...og bygge luksusleiligheter! Høres det ikke fint ut?
- Leiligheter. - Snakker vi om leiligheter?
Selge Wonder Wharf? Hva sier Mr. Fischoeder til det?
Han sier nei, for han er en stor, dum snurrebass!
Han tror det holder "å pusse opp".
Forsvinner en fis hvis man setter på et plaster?
- Det gir ingen mening. - Jeg vet ikke. Det er mange minner.
Jeg fortalte Bobby at jeg var gravid i Pariserhjulet.
- Han bare skrek og skrek. - Jeg vant en fløyelsplakat der.
- Det ga en livslang kjærlighet. - Mitt første lik skylte opp der.
- En liten italiener. Kvalt. - Så søtt!
Dere skjønner ikke. Leiligheter betyr rike folk med penger-
- som går til virksomhetene deres, så dere kan bli rike.
Når du sier det sånn. Jeg elsker leiligheter!
- Ja! Penger! - Rik!
- Hurra for penger! - Jeg vet ikke hvordan vi kan hjelpe.
Jeg er visst ikke tydelig nok. Se på tavla di.
Tror du de liker safran?
- Verdsetter de det du gjør? - Hva er safran?
- Mort spurte. Jeg vet det. - Er det mat eller en holdning?
Tenk om det i førsteetasjen var et fin hamburgerrestaurant.
Du kan kalle den "Bobs Bistro på stranda med hamburgerne".
- Oh, la la. Hallo, bonjour! - Jeg kan gjøre det til virkelighet.
Du har beskrevet min hemmelige fantasi.
En fin restaurant, luksuriøs beliggenhet...
- Ikke det navnet, men... - Bob, hjelper du meg på do?
Hva? Nei. Felix, jeg vil ikke gå, så...
- Og likevel drar jeg med deg. - Ja, det gjør du. Linda?
Scream-i-cane. Vi skal ta den.
Eller... hør her... så tar vi den ikke.
Jeg tar den, men bare hvis dere blir med på karusellen etterpå.
Jeg vil se Mr. Goiter. Man glemmer aldri sin første hestekjærlighet.
Greit, vi tar Scream-i-cane, så den kjedelige karusellen med hesten.
- Jippi! - Hei, burgerunger!
- Hei, Mickey. - Tre av dine beste plasser, takk.
Beklager, Louise. Du er for kort. Jeg kan ikke la deg kjøre.
- Så synd! Ha det. - Hva er noen cm mellom venner?
Jeg er kandidat til Månedens ansatte.
Vi får velge et kosedyr, og jeg har sett meg ut en banan i shorts.
- Hva? - Vi går bare, Louise. Kom nå.
Jeg håper du blir lykkelig med bananen i shorts!
- Din eneste venn nå, Mickey! - Kos dere i parken.
- Ikke snakk til meg! - Felix kjøpte også disse til meg.
- Disse. Blunk, blunk. - Øyeeplene dine?
- Øyevippene. - Å, de er kjempefine.
- Det er røyskattpels. - Jeg visste det.
Og når leilighetene blir bygd, skal Felix bygge et studio til meg.
Og en nattklubb. Jeg har fin stemme og skal synge på nattklubben.
Jeg elsker nattklubber og sang! Syng noe for meg.
- Hun skal synge! - Hvem er det som banker på?
Å, det er herr dansegulv Alle er så flotte her
For en herlig atmosfære
- Jeg begynte nesten å danse! - Takk!
Ja, Bobs Burgere på Stranda høres fint ut, men hva trenger du meg til?
- Jeg skulle ønske at du ikke tisset. - Hør her, Bob.
Gud, jeg elsker doen jeg lagde til deg.
Greit! Jeg trenger deg til en hemmelig operasjon.
Fase én: Opphold Calvin så jeg kan ta med entreprenøren til kaia.
- Jeg liker ikke fase én. - Fase to, du bearbeider han.
- Overbeviser han om å selge. - Hvorfor jeg?
Du minner han om faren vår. Kanskje det er armhåret.
- Han stirrer alltid på det. - Jeg vet hvorfor.
- Det er helt som pappas armhår. - Det er ganske sprøtt.
- Jeg... - Hei, pappa.
Jeg er ikke for kort. Jeg er perfekt!
Jeg vet hva vi trenger, en tur med karusellen.
Hva? "Karusellen er ikke lenger i bruk"?
"Nyere, bedre, mindre kjedelig karusell kommer snart"?
- Mr. Goiter! - Jøss!
- Karu-smell, eller? - For snart.
Vær så snill, Bob, bare hold broren min borte fra kaia et par timer.
Bruk de magiske armhårene, så får du strandstedet du drømmer om.
Jeg vet ikke. Det føles bare ikke riktig.
Bobs Bistro på Stranda med Burgerne.
- Jeg vil ikke kalle den det. - Har vi en avtale?
Ja vel, avtale.
- Hvorfor gjør du sånn? - Jeg tenkte på noe fra tidligere.
Det føles ubehagelig at du ler sånn.
- Du gjør det igjen. - Kom igjen. Vi gir hverandre hånda.
Å, herr Dansegulv! O, herr Dansegulv!
Wonder Wharf er åpent! Du! Du ser ikke ut til å ha en jobb.
- Kom inn! - Nei! Drittsekker!
Oi. Jeg fikk nettopp en rar følelse.
Jeg vasket ikke hender, så det kan være tisset mitt.
Så du fikk i hemmelig oppdrag å holde Mr. Fischoeder borte, -
- så Felix kan vise rundt entreprenørene?
Og mens vi har han, må du overbevise Fischoeder om å selge?
Og vi får en restaurant på stranda og blir rike?
Å, du lille ydmyke hamburgermann som bestemmer hele byens skjebne.
- Jeg er ikke liten. - Lille burgervidunderet.
- Jeg skriver det på en genser. - Nei takk.
Så en løgn for å holde Mr. Fischoeder opptatt...
Jeg har en idé! Vi ringer og spør om han er swinger.
- Nei? - Hva? Vi er pene.
Hva med "Ta ut utleieren på lunsj" -dagen?
- Skal vi invitere han ut på lunsj? - Ja.
- Han liker lunsj. - Han elsker lunsj.
- Gud, så sulten jeg er. - Jeg også. Vi spiser først.
Mr. Hår Der Nede!
- Henry Menneskefot! - De var mer menneskelige enn mine!
- Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre. - Vår jobb er å rive karusellen.
Ingen tar den lenger. Det kan skyldes de deformerte hestene.
- Spesielt den. - Jeg blåser i ansiktsløftet.
- Ingen rører Mr. Goiter! - Han er en heslig fryd!
Jøss! Jeg har en idé, Tina! Jeg kommer straks!
Ok. Å, nei! Dr. Storrumpe!
- Ta ut utleieren på lunsj-dagen? - Jepp.
- Og dere vil dra til King's Head? - Det er en spesiell dag.
- Fanny, vil du bli med på lunsj? - Greit!
- Hopp inn! - Hei.
- Hva har du kjøpt? - Et skjørt jeg vil bruke som kjole.
En rumpekjole. Det liker jeg.
Vil du høre en hemmelighet, Fanny?
Vi utfører planen.
Felix' plan om å få bort Fischoeder fra kaia. Han vet ikke noe.
- Han vet ingenting. - Linda, vi hører deg.
Hva? Nei. Det er jenteprat. De forstår oss ikke.
Bob? Det er ikke Ta ut utleieren på lunsj-dag, hva?
- Kanskje de forstår oss. Litt. - Søren.
Jeg gledet meg til det. Utleiere har det aldri gøy.
- Hva har jeg gått glipp av? - De har pause, så jeg puster ut.
- De har ikke pause, de er jo der. - Dere skulle småprate over lunsjen.
- Vi gikk tom for ting å snakke om. - Jaha.
Snakk om det dere gjorde i helga.
- Beklager, men vi må gjøre dette. - Ja visst.
- Bare la meg si farvel. - Greit.
Farvel, Mr. Goiter
Jeg elsker deg så høyt
- Fin sykkellås. - Det er Teddys. Han har ikke sykkel.
Tina. Legg hodet der.
- Ok. - Hei!
- Det kunne vært mer behagelig. - Svelg nøkkelen.
Og sånn låser man søstera si fast i en trehest!
Har noen litt vann eller litt pudding?
Så, som dere ser, flott havutsikt og ei jente låst fast i karusellen.
Hva? Jeg sa ikke det. Jeg spanderer slush.
Gå og velg smaker. Jeg kommer straks.
Hei, hvordan går det? Hva gjør du?
Jeg har låst meg fast i Mr. Goiter for å redde han.
Gå nå, eller så tvinger jeg deg.
Kan du få 13-årige jenter til å bæsje ut nøkler?
- Kanskje! Ikke møt blikket hans! - Han vil få søstera mi til å bæsje!
- Nei, det vil jeg ikke! - Jentebæsjer!
Ti stille! Det er som på kostskolen!
- Kostskole høres gøy ut. - Fikk Felix dere til dette?
Å kidnappe meg så han kan vise entreprenørene kaia mi?
- Ja. - Jeg vil shoppe. Jeg trenger noe.
Dere kan ikke bare gå fra en kidnapping og shoppe.
- Det er ikke Florida. - Ha det.
- Shoppe! - Ja.
- Du er nok sint. - Nei. Det spiller ingen rolle.
Jeg vil aldri selge. Vi kan like gjerne spise.
Ja. Herregud. Jeg har glemt lommeboka.
- Tenk det. - Kan du legge ut? Går det bra?
Hvorfor skal jeg ikke betale min egen kidnappingslunsj?
Bobs Bistro på Stranda. Jeg gjør det.
Jeg vet at du aldri vil selge, men hvis du selger kaia...
Som sagt, Bob, det kommer ikke på tale. Hva skal vi snakke om?
Hva synes du om løsaktige kvinner?
Jeg liker dem, Mr. Fischoeder.
Jeg vet at du allerede er En rik kar
Men leilighetspengene Fordeler har
Og jeg kunne åpne Bobs strandburgerbar.
- Å, det hadde vært fint -Ikke interessert.
Ei øy for deg selv og masse øyelapper
Et gullsvømmebasseng fullt av tusenlapper
Og servitørene mine Nei, de aldri slapper
Å, det hadde vært fint
Snart får du se For et fint liv du kan få
Når leilighetspengene Snart ruller på
Å, jeg elsker den Finnes den i størrelse tre?
Ok, seks? Ok, ti?
Å, det hadde vært fint
Jeg sitter fast i Mr. Goiter
Så de ikke henne ødelegger
Hun er en han, men hvem bryr seg, bare hun-han ingen ødelegger
En skare tjenere som gjør alt for deg
En hær av tigere Det hadde vært noe for seg
Jeg kan kjøpe missiler Og skyte mot Engl... Glem det.
Mine snobbete burgere Midt på ei strand
Å, det hadde vært fint
Hør her. Unnskyld meg. Ingen får synge her.
- Takk. - Beklager. Fryktelig lei for det.
- Vi ble bare litt revet med. - Så... hadde dere det gøy?
Ja. Vi delte et intimt øyeblikk. Tror jeg.
- Eller kanskje ikke. Jeg vet ikke. - Bob?
Jeg vet ikke hvordan, din hårete jævel, -
- men du har overbevist meg om å selge parken.
- Virkelig? Det er fantastisk. - Hurra!
Har du noensinne prøvd å børste det den veien?
- Nei, men det skal jeg gjøre. - Det kler deg.
- Hvor har du vært? - Hva jeg har gjort?
Jeg har bare tatt det med ro i dag.
- Lagd en collage, kastet sandwich. - Hør, Felix.
Si til entreprenørene at jeg selger.
Lovpris herren! La oss ringe til advokatene!
- Hva skjer borte ved parken? - Ingenting.
- Mye folk. - Er det nyhetsbiler?
Blås i det. Se på meg. Se her.
Jeg bøyer, vifter, opp med beinet...
Hvorfor har du låst deg fast i hesten, unge dame?
Den har et navn, det er Mr. Goiter. Å, det er faren min. Pappa!
De vil rive karusellen! Hjelp meg!
Tina! Du ser så søt ut på nyhetene.
Du elsker karusellen, men jeg må fortelle deg noe.
De skal rive Wonder Wharf og bygge leiligheter.
Nei!
Dere skulle ikke høre det. Det blir best sånn. Du forstår vel, vennen?
- Til helvete med dere! - Jepp. Så... bra.
Skal de rive Wonder Wharf? Tenk om jeg vokser?
Hva skal jeg ta nå? Hva er vitsen med å vokse?
Og hva gjør jeg med 10000 kuponger?
Jeg har spart til Pontiac Solstice!
Er det sant? Skal dere selge parken?
- Ja, det er... - Calvin. Kan jeg ta dette?
Hei, jeg er Felix Fischoeder.
Når de rike huseierne handler hos dere, blir de mislykkete, -
- fruktløse livene fulle av frukt. Dere får råd til å kjøpe frukt.
- Ja, herlige leilighetseierpenger. - Det stemmer.
- Nettopp! - Nettopp! La oss ta pengene deres!
Jeg vet at du har fullt opp her, men sånn gjør vi det.
Vi sager av stolpen og løfter deg med en gaffeltruck.
Hva skjer? Hva er det som foregår?
Tina!
- Mr. Goiter er iallfall uskadet. - Tina, min elskede engel!
- Gikk det bra, Tina? - Nei!
Først vil Mr. Fischoeder rive karusellen, -
- og nå vil dere rive hele parken? Den betyr mye for mange.
- Hva er galt med dere? - Så, så, skatt. Du er hysterisk.
Kom her. Mamma skal klemme deg normal igjen.
- Parken er byens hjerte. - Hysj!
Herregud. Du har rett. Tina har rett.
Jeg skulle si det! Eller nei! Men dere rotter dere sammen!
Overbeviste du Mr. Fischoeder om å selge?
- For å bygge leiligheter? - Ja.
Jeg elsker deg, men hva faen tenkte du på, idiot?
- Beklager. - Gud, jeg må snakke med han.
Nei! Pengene! Jeg har en idé. Vi kjøper saltkringler.
Lin, jeg visste at Felix tok feil, men han overbeviste meg.
- Jeg må løse dette. - Bare vær rasjonell!
Linda! Slipp!
Slutt, Linda. Det gjør vondt.
- Slipp han, mamma. - Trekk henne bort fra meg!
- Nei, slipp han! - Ikke gjør det!
Hvor stor del av inntekten tror du de vil bruke på garn?
- Et godt spørsmål. Rundt 45 prosent. - Det er ikke særlig høyt!
- Får jeg snakke litt med deg alene? - Ja. Takk.
- De slutter aldri å snakke. - Skal vi ikke ta en tur?
- Scream-i-cane skal være morsom. - Vi prøver.
- Kom, Gene. Vi blir med. - Ingen berg-og-dal-baner, sa jeg!
Teknologien er ikke god nok ennå!
Hvem liker nattklubber og en 29-årig sanger som er kjæresten min?
- Det er meg. - Hei, Mr. Fischoeder.
- Du ser rik ut i dag, sir. - Vi er sammen med sjefen. Stikk!
- Sikkerheten kommer i andre rekke. - Stopp oss! Du er elendig på dette!
- Vi setter pris på tilbakemeldingen. - Jeg kommer til å dø!
- Du kan ikke selge parken. - Ikke det?
Flott. Du! Jeg har litt vask her.
Kanskje jeg kaster den inn i deg, store, feite vaskemaskinmann.
Du er full av smørje. Du overbeviste meg nettopp om å selge parken.
Jeg tok feil. Jeg ble grådig.
- Jeg har det ikke helt bra. - Bra!
Jeg ble blendet av strandstedet der jeg kunne selge burgere til...
Å, gud. Snobbete rike mennesker.
Hvorfor syntes jeg dette var et bra sted å snakke?
Fordi du er en idiot!
Den sitter alltid fast her oppe. Da ryker lemmene.
Louise, er det over? Er jeg hjemme på sofaen og ser på "The Closer"?
Denne episoden foregår i Scream-i-cane!
- Så vakkert. - Skal du kysse meg?
Du var hetero, men hvem vet med herr Omskiftelig?
Jeg trodde jeg ville ha fine ting, men jeg liker ikke engang fine ting.
Jeg mener, se på denne genseren. Den er favoritten min.
- Det er trist. - Da blir vi som alle andre.
Parken er byens hjerte. Den er det som gjør stedet spesielt.
Den er slitt, lurvete og skitten, med søppel overalt.
Men den er også flott. Så... Skal de hente oss med helikopter...
- Å, gud. Ja! - Vi gjorde det! Jeg overlevde.
Jeg visste at regler ikke gjaldt meg!
Buksa mi er fuktig, men ikke våt. Den delen er våt.
Det er lenge siden jeg har tatt en tur. De er kjempebra.
Pappa sa alltid at folk liker å bli ristet.
Og mamma broderte det på en pute. Jeg selger aldri!
- Aldri! - Hva!
- Hva er det du sier? - Jeg selger aldri parken!
- Hva? - Nei!
- Helvete også! - Jeg tar enda en tur.
Og her kommer jeg også! Klamp, klamp.
- Men nattklubben min, da, Felix? - Fanny...
Du får ikke noe av dette. Eller dette.
- Eller engang dette. - Takk for at du reddet byen.
Takk for at du minnet meg om hva som er viktig.
- Har du bæsjet ut en nøkkel? - Nei...
- Terninger. - Greit. Jeg finner en løsning.
- Så... vi gjorde det virkelig. - Jeg gjorde det.
- Du ødela det nesten. - Men så dro jeg det i land.
Beklager, Felix. Jeg innså at det du ville gjøre var fryktelig galt...
- Er det en pistol? - Ja.
Jeg oppbevarer kulene mine i den.
- Ok, da stikker jeg. - Nei!
- Uff da, han ler latteren sin. - Jeg liker ikke dette.
- Tenker du på noe morsomt? - Nei.
Jeg ler manisk!
Fint at dere trives her, for de vil finne de råtne gamle likene her.
Jeg synes ikke du har en råtten kropp.
Jeg tror han mener begge to.
Nei. Umulig. Det er du som er gammel. Se på ansiktet ditt.
- Hold kjeft. Begge skal dø! - Så du mente begge.
FORTSETTELSE FØLGER...
Tekst: Tone Hansen www.sdimedia.com